Blogul care calcă pe nervii multora | punctează și subliniază esențialul | un blog cu subiecte fierbinți... de prin presă... adunate! ''Nu poți rămâne indiferent... când țara fierbe!'' / 21 mar. 2024 STATISTICI Azi125 Ieri920 Luna aceasta11318 Luna trecută13864👍👍👍
Parlamentul din Japonia a adoptat în
2016 o lege prin care seniorii recidivişti să beneficieze de sprijin
din partea serviciilor sociale
Japonia are astăzi cea mai îmbătrânită populație de pe Glob.
Persoanele vârstnice nipone se simt singure, ignorate de familii și
neintegrate în comunitate, motiv pentru care acestea au început să
comită infracțiuni minore pentru a ajunge la închisoare. Acolo, ele
consideră că primesc atenție, socializează și găsesc stabilitatea de
care au nevoie.
Autoritățile de la Tokyo se află astăzi în fața unei situații
inedite. Plângerile penale împotriva persoanelor în vârstă și arestările
sunt tot mai numeroase. Îndeosebi femeile recurg la infracțiuni minore
pentru a ajunge la închisoare. Una din cinci deținute este trecută de 65
de ani. Ele comit mai ales furturi din magazine, 9 din 10 femei în
etate plecând din supermarketuri cu produse de valoare mică, fără să
plătească. Japonezelor în vârstă le place să lucreze în fabricile închisorilorNeintegrate în comunitate, comit infracțiuni minore
Motivul pentru care încalcă legea tot mai multe pensionare se află în
faptul că interesul familiilor și al comunității față de seniorii
japonezi a scăzut dramatic în ultimele decenii. În perioada 1980-2015,
numărul bătrânilor care trăiesc singuri a crescut de 6 ori, ajungând
astăzi la 6 milioane.
Un sondaj comandat de guvernul nipon anul trecut a scos la iveală
faptul că jumătate din persoanele vârstnice care comit furturi
neînsemnate din magazine locuiesc singure, iar 40% nu au familie sau
vorbesc rar cu rudele.
„Închisoarea este ca o oază pentru mine, un loc pentru relaxare și
confort. Nu am libertate, dar nici nu am nimic de care să mă tem. Aici
sunt mulți oameni cu care vorbesc. Am trei mese pe zi. Fiica mea mă
vizitează o dată pe lună și îmi spune: «Nu îmi pare rău pentru tine.
Ești patetică». Cred că are dreptate“, declară dna O., în vârstă de 78
de ani. A furat o băutură energizantă, cafea, ceai, un bol cu orez și un
mango. A treia oară a fost condamnată la 1 an și 5 luni de închisoare.
Are o fiică și un nepot.
Ele spun adesea că nu au pe nimeni la care să apeleze atunci când au
nevoie de ajutor. „Acum locuiesc singură. Eram obișnuită să stau
împreună cu familia fetei mele și mi-am cheltuit toate economiile având
grijă de un ginere abuziv și violent“, spune dna F. Are 89 de ani. A
furat orez, căpșuni și medicamente pentru răceală. A fost condamnată la
un an și jumătate de închisoare. Are o fiică și un nepot.
Chiar dacă au un cămin se simt uneori inutile. „Mă simțeam foarte
singură. Soțul meu îmi dădea mulți bani și oamenii îmi spuneau ce
norocoasă sunt, dar nu bani voiam. Nu m-au făcut deloc fericită. Prima
dată când am furat a fost acum 13 ani. Am intrat într-o librărie și am
luat o carte. Am fost prinsă, dusă la secție și interogată de un ofițer
de poliție. A fost așa drăguț. A ascultat tot ce am avut de spus. Am
simțit că sunt ascultată pentru prima oară în viața mea. La sfârșit, el
m-a luat ușor de braț și mi-a spus: «Înțeleg că te-ai simțit singură,
dar să nu mai faci asta». Nu vă pot spune cât mă bucur acum că lucrez în
fabrica închisorii. Alaltăieri, când am primit complimente pentru cât
de eficientă și meticuloasă sunt, am înțeles bucuria de a munci. Îmi
pare rău că nu am lucrat niciodată. Viața mea ar fi fost diferită. Mă
bucur mai mult de viața mea în închisoare. Când am ieșit a doua oară, am
promis că nu mă voi mai întoarce. Dar, când am fost afară, am devenit
nostalgică după timpul petrecut aici“, povestește dna N. Are 80 de ani,
un soț, doi băieți și 6 nepoți. A furat hârtie igienică, crochete și un
evantai. A treia oară sentința a fost de 3 ani și 2 luni închisoare. 6 miliarde de yeni pe an costă îngrijirile medicale pentru seniorii japoneziInvizibile în propriile familii
„Ele pot avea o casă. Pot avea familie. Dar asta nu înseamnă ca au un
loc unde să se simtă acasă. Nu se simt înțelese. Ele cred că sunt
văzute doar ca niște persoane care se ocupă de treburile gospodăriei“,
spune Yumi Muranaka, directorul închisorii de femei Iwakuni, aflată la
30 de mile de Hiroshima.
Altele spun că se simt inutile, iar închisoarea le oferă șansa de a
face ceva folositor. „Când eram tânără nici nu mă gândeam să fur. Tot ce
am, am obținut muncind din greu. Am lucrat într-o fabrică de cauciuc
timp de 20 de ani și ca îngrijitoare la un spital. Am fost mereu
strâmtorați cu banii, dar tot am reușit să-l trimitem pe fiul nostru la
colegiu. Soțul meu a făcut un atac cerebral cu 6 ani în urmă și de
atunci este la pat. Suferă și de demență, halucinații și paranoia. A
trebuit să-i acord multă îngrijire psihică și emoțională pentru vârsta
mea. Dar nu am putut să vorbesc despre stresul meu cu nimeni pentru că
mi-a fost rușine. Am fost închisă pentru prima oară când aveam 70 de
ani. Când am furat, aveam bani în portofel. Atunci m-am gândit la viața
mea. Nu mai voiam să merg acasă și nu aveam nicăieri altundeva unde să
mă duc. Ajutorul pe care îl primesc în închisoare a fost singura cale.
Viața mea este mult mai ușoară aici. Pot fi eu însămi, pot să respir,
chiar dacă este temporar. Fiul meu îmi spune că sunt bolnavă și ar
trebui să fiu internată într-un spital de boli psihice. Dar nu cred că
sunt bolnavă. Cred că am furat din cauza anxietății“, spune dna T. Are
80 de ani, un soț și doi copii. A furat icre de cod, semințe și o
tigaie. A patra oară instanța s-a pronunțat pentru 2 ani și jumătate de
închisoare.
Femeile sunt mai sărace decât bărbații
Femeile japoneze în vârstă sunt adesea vulnerabile din punct de
vedere economic, aproape jumătate din cele care locuiesc singure trăind
în sărăcie, comparativ cu doar 29% din bărbații aflați în aceeași
situație. „Soțul meu a murit anul trecut. Nu am avut copii, așa că am
rămas total singură. Am fost la supermarket să cumpăr legume și am văzut
un pachet cu carne de vită pe care am vrut să-l cumpăr, dar nu mi-l
permiteam. Așa că l-am luat“, povestește una dintre deținute.
Nici instituțiile guvernamentale, nici sectorul privat nu au
dezvoltat programe de reintegrare reală pentru pensionari, iar costurile
pentru ținerea lor în penitenciare cresc într-un ritm alarmant.
Cheltuielile medicale anuale legate de îngrijirea vârstnicilor au ajuns
astfel la peste 6 miliarde yeni (mai mult de 50 milioane dolari) în
2015, cu 80% mai mari comparativ cu deceniul anterior.
În închisori a fost angajat personal specializat pentru a-i ajuta pe
deținuții vârstnici să-și facă baie și să meargă la toaletă, dar numai
pe timpul zilei, noaptea aceste sarcini fiind îndeplinite de către
gardieni, ceea ce a provocat însă nemulțumirea acestora. Un ofițer de
corecție a semnalat faptul că a fost solicitat să efectueze muncă de
îngrijitor. Satomi Kezuka, un vechi gardian de la penitenciarul de femei
Tochigi, aflat la 60 de mile nord de Tokyo, spune că actualele
îndatoriri includ ajutarea bătrânilor care au incontinență urinară. „Le
este rușine și își ascund lenjeria intimă. Le-am spus să o aducă la
mine, să le-o spăl.“ Mai mult de o treime din gardienii care lucrează în
închisorile de femei renunță la serviciu în maximum 3 ani.
Parlamentul din Japonia a adoptat în 2016 o lege prin care seniorii
recidiviști să beneficieze de sprijin din partea serviciilor sociale. De
atunci, parchetele și penitenciarele trebuie să lucreze împreună cu
agențiile guvernamentale pentru a le acorda persoanelor vârstnice
asistența de care au nevoie. Dar problemele cu care se confruntă aceste
femei care caută confortul relativ al închisorii se află dincolo de
atribuțiile sistemului.
„A fost greu când am realizat că va trebui să trăiesc cu 1.000 yeni
(circa 9 dolari) pe zi. Nu mă așteaptă nimic bun afară“, spune d-na K.
Are 74 de ani, un soț și o fiică și a fost condamnată a treia oară.
Sentința este secretă. Fotografii: Shiho Fukada Traducere și adaptare de pe www.bloomberg.com
Armata română între datorie si sictir
-
De ani buni tot scriu despre situația ingrată a armatei române în cadrul
societății, despre sacrificarea intereselor națiunii în detrimentul
intereselor un...
Dac’ai uitat, taci!
-
Da, au trecut 14 ani!
Au trecut 14 ani de cind a inceput harababura in salarizarea (si a)
militarilor!
Da’ sa uiti de unde au pornit toate si sa te mai dai ...
-
*O iau și eu pe drumul auriștilor cu teoria conspirației 👀 Ce s-a
întâmplat acum două zile? În primul rând trebuie spus că ajutorul pentru
Ucraina va fi v...
The Sacred Boob Tree
-
*The Sacred Boob Tree*
Big Oak Tree in So. Ca. (undisclosed location) a not so good picture of me,
and this is not the biggest tree out there.
Sur...